„Gavome informacijos, kad į Tardymo izoliatorių atvažiavo diktatoriaus kortežas. Žinant uzurpatoriaus kerštingumą ir sadistinius polinkius, nieko stebėtino, kad žmogus, laikantis save prezidentu, galėjo atvažiuoti į tardymo izoliatorių pabendrauti su sulaikytuoju, kuris, valdžios atstovų teigimu, dalyvavo protestų organizavime. Mūsų ekspertai iš teismo medicinos srities teigia – videomedžiagoje, išplatintoje gegužės 24 d., pakankamai požymių, pagal kuriuos sprendžiant, galima teigti, kad R. Pratasevičiui sulaužyta nosis. <...> Gavome informacijos, kad pats A. Lukašenka sulaužė nosį sulaikytam žurnalistui“, – BYPOL rašė savo „Telegram“ kanale.
„Nė nekomentuosiu, tai tiesiog juokinga“, – pareiškė jis.
BYPOL atstovas Aliaksandras Azarovas „Current Time TV“ plačiau papasakojo apie tai, kas galėjo nutikti po R. Pratasevičiaus sulaikymo ir kokiais būdais jis gali būti kankinamas.
– Jūs BYPOL „Telegram“ kanale skelbėte, kad nosį Pratasevičiui sulaužė pats Lukašenka. Pratasevičius per spaudos konferenciją į šią informaciją sureagavo juoku. Paaiškinkite, kodėl esate toks tikras, kad Lukašenka asmeniškai prisidėjo prie Pratasevičiaus kankinimų?
– Iš esmės Pratasevičiaus juokas buvo dirbtinis – juk tai akivaizdu. Be to, turime savo šaltinių visuose Baltarusijos teisėsaugos organuose. O prieš kelias dienas gavome duomenų, kad jam nosį sulaužė būtent pilietis Lukašenka.
Išanalizavome informaciją ir prisiminėme, kad po Pratasevičiaus sulaikymo prie izoliatoriaus pastebėtas Lukašenkos kortežas. Tada negalėjome suprasti, ką jis galėjo ten daryti ir su kuo susitikti. O dabar gauta informacijos, net iš kelių šaltinių, todėl savo „Telegram“ kanale ir parašėme, kad jam nosį sulaužė būtent Lukašenka.
Be to, jam buvo kviečiamas gydytojas iš Respublikinio klinikinio centro prezidento reikalų skyriaus, o visi žino, kad tame centre gydomi ne paprasti žmonės, juo labiau ne eiliniai sulaikytieji.
– Jeigu tikėtume šia informacija, kaip galvojate, kodėl Lukašenka norėjo asmeniškai atvažiuoti pas Pratasevičių ir taip jį sumušti?
– Informacija, žinoma, šokiruojanti, bet jau niekas nebestebina, jeigu gali nutupdyti lėktuvą su Pratasevičiumi. O jeigu prisimintume, kaip pilietis Lukašenka pirmą kartą tapo deputatu – tai visiems žinomas faktas, jam buvo iškelta baudžiamoji byla dėl kūno sužalojimo, jis sumušė kolūkio, kuriam vadovavo, traktorininką.
O tapo deputatu, kad gautų neliečiamybę, ir ta baudžiamoji byla buvo nutraukta. Jūs ką, galvojate, kad žmonės keičiasi ar kad tampa geresni? Labai tuo abejoju.
![Ramanas Pratasevičius](https://api.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/e5e48160-6063-11ed-b7b5-a9b12627c68d.jpg?noup&w=400&fx=0.5&fy=0.25)
– Anksčiau Ramanas Pratasevičius buvo rodomas per apklausas, Baltarusijos televizijų įrašuose. Dabar jį išstūmė į tiesioginį eterį. Kaip vertintame tą vadinamąją spaudos konferenciją?
– Iš esmės tai precedento neturintis dalykas, kad žmogus, laikomas nelaisvėje, važinėtų po televizijos studijas ir dalintų interviu. Anksčiau nieko panašaus nebuvo. Dabar, manau, KGB tai naudoja propagandos tikslais. Pažiūrėjau, žinoma, ne viską. Man, jeigu kalbėti nuoširdžiai, koktu žiūrėti, kaip jis atsakinėja į tuos klausimus. Puikiai suprantu, kaip su juo dirbama.
– Ir kaip su juo dirbama?
– Mes rodėme įrašą, kaip kamerose su sulaikytaisiais dirba vidaus reikalų ministerijos pareigūnai, viską galima pažiūrėti. Jam taikoma visa įmanoma prievarta – jeigu ir ne fizinė, tai moralinė ir psichologinė. Tai reiškia, kad jį toje kameroje visaip žemina, gali versti miegoti prie išvietės, miegoti ant grindų kaip šuniui, neleisti sėstis prie stalo su visais.
Tai reiškia, kad žmogus nuolat niekinamas, jam sako: jeigu nori, mes tave perkelsime į kitą kamerą, ten sąlygos bus normalios. Ir jis darys viską. Esu tikras tūkstančiu procentų, kad su Pratasevičiumi dirbama būtent taip.
Su jais dirba ir KGB psichologai. Labai gerai įsivaizduoju, kaip priešais mane sėdi KGB pareigūnas ir atsakinėja į klausimus. Tai ne Pratasevičiaus atsakymai – tai KGB darbuotojų atsakymai. Tai reiškia, kad jis žino, ką turi kalbėti, mokosi tuos atsakymus mintinai. Žinau, kad rašomi tekstai, atiduodami į kamerą, ten sėdintis žmogus skaito ir bando įsiminti. Vienas vienintelis neteisingas atsakymas, ir jis bus nubaustas, todėl ir juokiasi taip dirbtinai, įsitempęs, bando sudaryti įspūdį, kad jam juokinga, nors iš tikrųjų visai nejuokinga. Tikrai jam nepavydžiu.
![Ramanas Pratasevičius](https://api.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/e64517f0-6063-11ed-8e18-fbc3df4c2483.jpg?noup&w=400&fx=0.5&fy=0.25)
– Ramanas per spaudos konferenciją parodė savo rankas – buvo galima pamatyti, kad iš tikrųjų žaizdos jau gyja. Kaip manote, ar gali būti taip, kad kurį laiką iki tos transliacijos Ramano nemušė?
– Kai jis pirmą kartą pasakojo, kaip buvo sulaikytas, sakė, kad jį pasitiko specialiosios pajėgos. Dabar jis sako, kad tai buvo eiliniai milicininkai, su savimi net neturėję antrankių. Juk tai absurdas. Visi milicijos pareigūnai, vykdantys tarnybą, su savimi turi tarnybinių antrankių, laiko prie savęs. Kitaip ir būti negali.
O tokius užveržiančius raiščius naudoja tik specialiosios tarnybos, ir pradėjo naudoti per rinkimus. Turime dokumentų, įrodančių, kad OMON per rinkimus tų varžčių šimtais pirko statybos prekių parduotuvėse. Tai reiškia, kad jeigu jo rankos buvo suvaržytos tomis varžtimis, tai be jokių abejonių tai buvo specialiosios milicijos greitojo reagavimo pajėgos, „Almaz“ ar kitos specialiosios tarnybos, o ne paprasti milicininkai.
Ir tos varžtys naudojamos ne todėl, kad trūktų antrankių. Viskas dėl fizinių kančių. Tai galima prilyginti kankinimui. Žmogaus rankas tie užveržiamieji raiščiai užspaudžia tiek, kad jis kenčia nuolatinį siaubingą skausmą.
– Pratasevičius išreiškė viltį, kad susitikimų su žurnalistais dar bus. Ar galima teigti, kad, kuo įtikinamesnis bus Ramanas, tuo daugiau galimybių, kad jis liks gyvas pats ir išgelbės Sofiją Sapegą?
– Žinoma, kad geriau dalyvauti spaudos konferencijoje, nei sėdėti kameroje ir kankintis. Suprantate, tiesa? Jam kiekviena proga iš ten išeiti – didžiulė laimė.
Jis sėdi kameroje ir kiekvieną akimirką verčiamas kentėti, o čia štai – kažkur išveža. Jūs nesuprantate, kad jį išvežti – sudėtingas procesas. Jį veža į studiją, grimuoja, duoda užduočių, kelias valandas kalbina, o tada – pati spaudos konferencija. Jis visai dienai ištrūksta iš tos kankinimų kameros ir, galimas dalykas, jaučiasi netgi laimingas.